מתוך ויקימילון, מיזם רב לשוני ליצירת מילון חופשי שיתופי.
ניתוח דקדוקי
כתיב מלא
סהר
הגייה *
sa har
חלק דיבר
שם־עצם
מין
זכר
שורש
ס־ה־ר
דרך תצורה
משקל קֶטֶל
נטיות
סַהַר־
סהר
לשון המקרא חצי הירח ; הירח בצורת חרמש .
”הם וכל צבאם צר כת אחת. ובו ביום צגו הלוך כאחת. זומנו צאת יחד בחלון אחת. חרס עדף וסהר פחת.“ (קדושתות לשבתות מיוחדות , מאת אלעזר הקליר , 640 לערך, באתר מאגרים )
""סהר חצות גבוה, / אור על ענפי אילן, / תני לנפשך לשמוע / זמר קטן." (שובי לביתך , מאת דליה רביקוביץ' )
”כל דת חיה על סמליה; אלים, המסמלים כוחות-טבע, רעיונות, השקפות-עולם, כגון ארון-הברית, תפילין, חצי-סהר , צלב, דגלים.“ (הקדמה: אנדרה אדי , מאת אביגדור המאירי , בפרויקט בן יהודה )
”הרואה אתה חצי סהר בראש מסגד עומר? - חצי הסהר הזה היה בראש המסגד מאז היבנותו.“ ("דבר " , 28 בנובמבר 1929, באתר עיתונות יהודית היסטורית )
לשון חז"ל בהשאלה מן (1): מכלאה בשדה לצאן או בקר ; מקום בשדה מוקף גדר לאחסון תבואה.
”הַמְדַיֵּר אֶת שָׂדֵהוּ, עוֹשֶׂה סַהַר לְבֵית סָאתַיִם, עוֹקֵר שָׁלֹשׁ רוּחוֹת וּמַנִּיחַ אֶת הָאֶמְצָעִית.“ (משנה, מסכת שביעית – פרק ג, משנה ד )
”הֶחֱזִירוּהוּ, כְּאִילּוּ לֹא יָצָא; הוֹלִיכוּהוּ לְעִיר אַחֶרֶת; נְתָנוּהוּ בַדִּיר אוֹ בַסַּהַר , רַבָּן גַּמְלִיאֵל וְרַבִּי אֶלְעָזָר בֶּן עֲזַרְיָה אוֹמְרִים, מְהַלֵּךְ אֶת כֻּלָּהּ.“ (משנה, מסכת עירובין – פרק ד, משנה א )
המילה מופיעה פעם אחת במקרא, בצירוף "אגן הסהר": ”שָׁרְרֵךְ אַגַּן הַסַּהַר , אַל-יֶחְסַר הַמָּזֶג; בִּטְנֵךְ עֲרֵמַת חִטִּים, סוּגָה בַּשּׁוֹשַׁנִּים.“ (שיר השירים ז , פסוק ג )
אכדית: sa'ru, טבעת; sihru, סביבה, היקף.[ 1] ארמית: סַהֲרָא, ירח; ערבית: شَهْر (שַׁהְר) – חודש .
אולי על שום צורתו העגולה. קרוב אל סֹהַר (מקום מגודר). בנוסחים אחדים הכתיב הוא סַחַר .
ערך בוויקיפדיה:
ירח
↑ מילון אבן שושן השלם, 2003.
ניתוח דקדוקי
כתיב מלא
סוהר
הגייה *
so har
חלק דיבר
שם־עצם
מין
זכר
שורש
ס־ה־ר
דרך תצורה
משקל קֹטֶל
נטיות
לשון המקרא כלא.
”וַיִּקַּח אֲדֹנֵי יוֹסֵף אֹתוֹ וַיִּתְּנֵהוּ אֶל בֵּית הַסֹּהַר מְקוֹם אֲשֶׁר אסורי [אֲסִירֵי] הַמֶּלֶךְ אֲסוּרִים וַיְהִי שָׁם בְּבֵית הַסֹּהַר .“ (בראשית לט , פסוק כ )
קרוב אל סַהַר במשמעותו המקורית: עיגול; ומפני שבור הכלא היה על פי רוב עָגול.[ 1]
לרוב בצירוף עם בֵּית־: בֵּית סֹהַר.
↑ מילון אבן שושן השלם, 2003.